Eva Kadlčáková: Mažu si tě z přátel
„Mažu si tě z přátel!“ zakřičela za jedním ze svých vrstevníků asi dvanáctiletá dívenka. Usmála jsem se. Coby náhodnému svědku mi připadala jako esence dítěte, v tom nanejvýš dětinském jednání.
Tudíž jsem původně měla v úmyslu pohoršit se tu trochu nad dnešním světem, v němž lidé uzavírají přátelství už jen po Facebooku, prakticky se nestýkají a trestají se tím, že jeden druhému zakážou přístup na svůj profil. Jenže - věci ve skutečnosti nejsou takové, jaké se zdají být.
Zaprvé dnešní mládež není o nic horší než ta předešlá, to jen všechny zestárnuvší generace se takovou formulkou vymezují proti světu, jemuž přestaly rozumět. Zadruhé lepší virtuální přátelství než žádné. A za třetí: všichni občas odněkud někoho mažeme. Jen tak třeba nečiníme poklikem na okénko displeje, nýbrž kupříkladu pokřikem z okna bytu.
Můj poslední rozchod by nejspíš doprovázela slova „mažu si tě ze života“. Možná „škrtám tě“ anebo dokonce „neexistuješ!“ A kdybych chtěla ještě o něco víc ublížit, přidala bych „a nikdy jsi neexistoval!“ Popřela bych tím všechno, co bylo. Kvůli zlému i to dobré. Pro jednorázovou úlevu z vypuštění páry bych spálila mosty na časy příští. Chováme se dětinsky velmi často, my moudří dospělí.
Protentokrát jsem se zdržela filmové hysterie. To ale neznamená, že navždycky. A stejně je to i s vámi. Jestli si teď říkáte, že takové chování je vám na hony vzdálené, já vám to přeju. Ale druhým dechem dodávám: nikdy neříkejte nikdy. Aneb, žádné ego předem neví, kdy se naduje, vznese a vzteky praskne!
Pro další příklad si můžeme dojít do profesionálního a nad emoce povzneseného prostředí manažerského. Kolik šéfů už exemplárně vyhodilo svého podřízeného takzvaně „se všemi poctami“, tedy například se zákazem vstupu do budovy a se smazáním jakýchkoli stop, že tu dotyčný kdy pracoval?
Eva Kadlčáková: Tenkrát, kdy jsem ještě dobíhala tramvaj
![Dívka běží do školy Dívka běží do školy](https://budejovice.rozhlas.cz/sites/default/files/images/e38b7d1e2864cdea0914809eb4055f6c.jpg)
Zdědila jsem po mamince tendenci k chození na poslední chvíli. Co chození! Létání! Nevím, proč to, ale u nás se vždycky vyběhlo za pět dvanáct a za vypětí všech sil se dorazilo pět minut po dvanácté.
Kolik zhrzených rodičů se zřeklo svých dětí?! Vlastních ptáčat, která vypadla z hnízda příliš rychle a příliš tvrdě, než aby dokázala sama a bez poruchy létat? Kolik takových vyděděnců zdánlivě neexistuje?
S kolika příbuznými jsme přerušili styky a na společné prázdniny u babičky záměrně nevzpomínáme jen proto, aby nám nejitřily rány utržené od člověka, co nás později obral o část rodinného majetku?
Na kolik nejlepších přátel bychom nejraději zapomněli, jen kdyby se nám nevracela palčivá připomínka zrady, jíž se na nás dopustili, když nám přebrali kluka, holku, byznys, geniální nápad?
Kolik z nás se už s někým rozžehnalo esemeskou?!...
„Tak třeba já ne,“ reaguje kamarádka. Která mimochodem už rok nemluví se svojí dcerou. Má ale štěstí, že ta si ji zatím nesmazala z přátel. Máma tak pořád může na pomyslné zdi číst dceřiny zážitky, myšlenky a přání. Třeba jí někdy odpoví, třeba se ty dvě generace, které si přestaly dočasně rozumět, zase skamarádí. I přes ty tolik nemožné, tolik odsouzeníhodné sociální sítě. Myslím, ba dokonce vím, že obě v to tiše doufají…
Související
-
Eva Kadlčáková: Konec jedné éry
Napsal mi divák našeho ranního vysílání na internetu: „Nebuďte tak smutná, Evo, všechno dobře dopadne.“ Ráda bych mu vzkázala: „Nejsem smutná, jsem stará.“
-
Jak jsme šli plavat. Příběh vylíčený v rovině rodičovské a v rovině dětské
Začal školní rok a s ním dětská i rodičovská zájmová činnost. Mám ráda v životě rozvrh. Naplánovali jsme proto se synem jeho kroužek plavání a můj proužek v sousední dráze.
-
Eva Kadlčáková: Den, kdy mě šikanovala prodavačka v železářství
Byl horký den. Tak horký, že jsem se rozhodla zůstat v relativním bezpečí svého bytu a věnovat se jeho drobným vylepšením – aby byl život v něm snesitelnější než vně.
Více z pořadu
E-shop Českého rozhlasu
Kdo jste vy? Klára, nebo učitel?
Tereza Kostková, moderátorka ČRo Dvojka
![jak_klara_obratila_na web.jpg jak_klara_obratila_na web.jpg](https://budejovice.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_3x2_mobile/public/images/e267b388c06a96c1b90c7443afcd1a84.jpg?itok=NWANcVy-)
![](https://budejovice.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_1x1_mobile/public/images/94949a2cda8b0e5970dc036a8b74667d.jpg?itok=bfzCOlUT)
Jak Klára obrátila všechno vzhůru nohama
Knížka režiséra a herce Jakuba Nvoty v překladu Terezy Kostkové předkládá malým i velkým čtenářům dialogy malé Kláry a učitele o světě, který se dá vnímat docela jinak, než jak se píše v učebnicích.